"Fra dyr vi foragter som sjælløse
i skov, mark og hule
vidner skriget om sjælløsheden af mennesket"
Optagelserne i denne film er ikke enestående tilfælde
Al materiale er filmet i Australien, med mindre andet er angivet, men repræsenterer-
-i de fleste tilfælde industristandarterne i hele den vestlige verden.
De fleste mennesker betragter sig selv som dyreelskere.
Vi ser dem ikke som objekter-
-men som komplekse væsener, som vi deler jorden,-
-vores liv,-
-og vores hjem med.
Vi glæder os over deres fornøjelse.
Vi bekymrer os om deres smerte.
Vi fejrer deres intelligens og individualitet-
-og byder dem velkommen i vores familie eller beundrer dem i deres naturlige element.
Tanken om unødigt at forårsage dem skade eller lidelse-
-er for mange uudholdelig.
Så overfor dem, der fodrer, klæder eller underholder os-
-vælger vi at følge en fortælling, der minimerer eller helt eliminerer deres lidelse.
Den maleriske familiegård og den ikoniske, kærlige landmand.
En human og smertefri ende; en pris lykkeligt betalt for et godt levet liv.
En ordning der kommer begge parter til gode.
Skjult bag denne fortælling - ude af syne og sind,-
-ophører de med at være individer, og de fleste kendes kun som husdyr.
Ansigtsløse produktionsenheder i et system af uforståelig skala,-
-som er undtaget fra de dyreværnslove, der beskytter vores kæledyr.
Deres smerte er uset og uhørt.
Deres værdi bestemmes kun ud fra deres nytte for menneskeheden,-
-hvilket bliver rationaliseret af en tro på, at vi er overlegne-
-og af den forestilling, at magt giver ret.
En fortælling der må stilles spørgsmålstegn ved.
GRISE
Brugt til mad, underholdning, forskning
Slagtet til mad per år:
I 1960'erne var der omkring 50.000 grisefarme i Australien.
I dag er der mindre end 1400-
-og alligevel er det samlede antal grise, der opdrættes og slagtes til mad steget.
Fra 2015 husede 49 gårde 60% af landets samlede svinebestand.
De fleste grise, der opdrættes til mad, begynder deres liv i en fareboks,-
-en lille bås med en central fikseringsboks,-
-der er designet til at give griseungerne mulighed for at die fra deres mor,-
-soen, og samtidig at forhindre hende i at bevæge sig.
Hyppigheden af dødfødte eller mumificerede griseunger-
-øges generelt med hvert kuld, da søernes kroppe bliver mindre-
-i stand til at håndtere de store kuldstørrelser, der tilskyndes af industrien.
10-18% af smågrise, der bliver født levende, vil dø før fravænningsalderen-
-af sygdom, sult eller dehydrering,-
-eller af at blive knust ved et uheld af deres indeklemte mødre.
Inkluderet i dødstallet er kuldets svage unger,-
-der betragtes som økonomisk uduelige og dræbes af personalet.
De der overlever de første par dage, bliver lemlæstet uden bedøvelse;-
-deres haler og tænder skæres af for at reducere kannibalisme-
-og stykker af deres ører skæres af, eller øremærker bliver indsat som identifikation.
De tages fra deres mødre, når de er 3-5 uger gamle.
De fleste er dømt til slagtning omkring 5 måneder senere.
Efterhånden som de bliver ældre, bliver de flyttet ind i smågrisestalden,-
-klemt sammen i deres eget affald.
Nogle hungrise beholdes for at erstatte søerne i avlscyklussen,-
-nøje udvalgt efter deres forventede evne til at producere store kuld.
De fleste svinebedrifter bruger kunstig befrugtning i stedet for naturlig parring,-
-da det giver dem mulighed for at gøre 30-40 hungrise gravide med en enkelt orne.
Personalet samler sæden ved at onanere ornerne-
-for derefter at indføre det i søerne via et hævet kateter kendt som en svinestork.
Orner bruges stadig for at ophidse hunnerne forud for inseminationen,
men forhindres i at parre.
Når det er bekræftet, at soen er gravid, flyttes hun til en af to typer indespærring-
hvor hun vil være under hele sin 16 uger lange graviditet.
Drægtighedsbokse er individuelle bure-
-hvori soen, ligesom i fareboksen, kun kan tage ét eller to skridt frem eller tilbage-
og ikke kan vende sig rundt.
Selvom det gradvist bliver udfaset i størstedelen af svinestalde i Australien,-
-er drægtighedsbokse stadig fuldt ud lovlige med ingen straf for at holde søerne indespærret i dem-
-i længere tid end den frivillige grænse på 5 dage.
Dette ligner det "forbud", der tilsyneladende findes mod drægtighedsbokse i EU,-
-der rent faktisk tillader op til 4 uger i dem per graviditet.
Når de får valget, vil grise afsætte afføring og urin langt væk, fra hvor de sover og spiser.
Den ekstreme indespærring belaster i høj grad grisene psykisk.
I alternativet, drægtighedsstalden, bliver gravide grise tætpakket i små betonbure.
Mangel på plads og stimulation kan gøre grisene aggressive.
Dem der falder ned i spildevandssystemet gennem huller i gulvet,-
får lov at sulte eller drukne i en flod af affald.
En uge før de skal føde, flyttes de ind i fareboksene,-
-hvor de forbliver i de næste 4-6 uger.
Fordi hun ikke kan motionere, bliver hendes muskler så svage,-
-at hun har svært ved at rejse sig eller lægge sig ned.
For at minimere muskelsvind vil personalet tvinge hende til at rejse sig mindst én gang dagligt.
Hun vil udvikle liggesår fra de hårde overflader...
Eller prolapser og infektioner fra den fysiske belastning af gentagne fødsler og dårlige forhold,-
-hvilket også kan føre til delvis lammelse-
-og forhindre hende i at nå mad og vand i forenden af buret...
Det kan endda føre til, at hun dør i buret.
Hun ser hjælpeløst til, mens hendes unger bliver syge og dør,-
-eller bliver lemlæstet og mishandlet af personalet, indtil de tages væk fra hende.
Hun vil gennemgå denne cyklus fire gange over to år,-
-før hun erstattes og sendes til slagtning-
-eller dræbes og kasseres på stedet.
Udtrykket "frilandsgrise" betyder bare, at grisene fødes udenfor i små hytter,-
-men de tilbringer derefter resten af deres liv i stalde,-
-hvor de står overfor de samme plads-, sundheds- og adfærdsmæssige problemer-
-som hos enhver svinebedrift, mens de går knædybt i deres eget affald.
De er i stand til at leve 10-12 år, men de fleste grise dræbes, når de er bare 5-6 måneder gamle,-
-hvor de tætpakkes på transportvogne ved svinefarmene-
-og ofte køres lange afstande til slagteriet uden mad,-
-vand eller beskyttelse mod ekstrem varme eller kulde.
På slagteriet venter de i små beton- eller metalbåse,-
-stadig uden mad og med begrænset eller ingen adgang til vand.
Om morgenen bliver de tvunget til slagtegangen; ofte med en elektrisk drivstav.
Den mest almindelige metode til at bedøve og dræbe grise i Australien,-
-der anvendes på alle større svineslagterier og er udpeget som den mest "humane"-
-og effektive løsning er kuldioxid-gaskammeret.
Et system af roterende bure sænker de fuldt bevidste grise-
-to eller tre ad gangen ned i den stærkt koncentrerede gas,-
-som begynder at brænde deres øjne, næsebor, bihuler, hals og lunger,-
-mens de kvæles.
Lavere koncentrationer af kuldioxid ville forårsage mindre smerte og stress,-
-men det ville tage meget længere tid at gøre grisene bevidstløse, hvilket gør det økonomisk urentabelt.
Søerne sendes ind i elevatoren én ad gangen.
På grund af deres størrelse er gassen mindre effektiv,-
-og nogle kommer op igen og er halvt ved bevidsthed;-
-i det tilfælde kan de også blive elektrisk bedøvet bagefter.
De bliver tippet ud af den anden side af kammeret, grisenes halse skæres over og de forbløder.
Elektrisk bedøvelse, som bruges på mindre slagterier, har en meget højere risiko for at slå fejl.
Forkert strømstyrke, placering af strømstaven, længden af den påførte tid-
-eller manglende hurtig opskæring af halsen-
-kan føre til, at grisen blot er lammet og ude af stand til at bevæge sig,-
-mens den stadig kan føle smerte eller genvinder bevidstheden, mens den forbløder.
Blinken med øjnene eller rytmisk vejrtrækning er stærke indikatorer for bevidsthed.
Én efter én bliver de plukket ud foran hinanden.
Boltpistoler er en anden mulighed, der anvendes af mindre slagterier.
Den gennemstrængende slags skyder en stang gennem dyrets kranie-
-for permanent at beskadige deres hjerne og forhindre dem i at genvinde bevidstheden,-
-mens ikke-gennemtrængende boltpistoler leverer et hårdt slag, der minder om en hammer.
For at bedøve effektivt kræver det, at pistolen er vinklet og placeret på den rigtige del af hovedet,-
-hvilket ofte er svært, hvis hovedet ikke er fastholdt.
Efter at have set deres kuldmedlemmer blive dræbt foran dem,-
-eller fordi de kan lugte blodet på gulvet, er de modvillige og vil ikke ind i boksen.
Boltpistolen er endnu mindre effektiv på større grise som søer.
"Åh slap dog af dit dumme svin"
For dem kan en riffel bruges som alternativ...-
-i det tilfælde er nøjagtighed endnu vanskeligere.
Når de er forblødt, bliver grisene sænket ned i tanke med skoldende vand-
-for at blødgøre deres hud og fjerne hår.
De der ikke blev bedøvet og dræbt ordentligt, dør endelig ved at drukne.
Restprodukterne - skindet, knoglerne, hovene, indvoldene og fedtet-
-transporteres til genanvendelses-anlægget for at blive omdannet til svinefedt-
-til anvendelse i fødevarer, sæber, smøremidler og biobrændstof eller til andre produkter som gelatine.
Vilde grise blev introduceret i Australien under "The First Fleet"-
-og findes nu i omkring 40 procent af landet, hovedsageligt i Queensland og New South Wales.
Under udøvelsen af "pig dogging" frigiver jægere aggressivt trænede hunde-
-til at spore, jage og sønderflænge levende grise-
og holde dem nede, indtil jægerne indhenter dem og kan gøre arbejdet færdigt med en kniv.
På trods af at vilde svin blev erklæret skadedyr,-
-er det ikke ualmindeligt, at jægerne frigiver unge vilde svin i nationalparker,-
-så de kan vende tilbage senere for at jage dem.
ÆGLÆGGENDE HØNS
Brugt til mad
For æglæggende høns begynder livet på rugeriet.
Æg opsamlet fra moderfuglene opbevares, inkuberes og ruges i løbet af 31 dage.
Han- og hunkyllingerne sorteres på separate transportbånd.
Her på Australiens største rugeri er de blevet genetisk modificerede,-
-så hannerne har en anden farve end hunnerne, hvilket giver mulighed for hurtig sortering.
Da de aldrig kan producere æg og er en helt anden race end kyllinger brugt til kød,-
-bliver hannerne betragtet som affaldsprodukter,-
-lige som de hunner, man anser som værende deforme eller svage.
De sorteres på et separat bånd fra de raske hunner på deres første levedag-
-og sendes ned i en industriel kværn kaldet et skæreværk.
Denne praksis er lovlig og omtalt som human af RSPCA.
Mindre rugerier bruger kuldioxidgas eller kvæler kyllingerne i plastikposer.
I alle kommercielle ægbrugsbedrifter,-
-buræg, skrabeæg, frilands, økologisk, RSPCA-godkendt-
-dræbes hanekyllinger; i alt omkring 12 millioner om året i Australien.
I mellemtiden fortsætter de sunde hunner videre til smertefulde næbkuperings-maskiner.
Kyllingerne næbkuperes for at minimere den skade, de indespærrede høns kan gøre på hinanden.
Kyllingerne stables derefter i bakker og transporteres til gårde,-
-hvor de forbliver i 4 måneder, indtil de begynder at lægge æg.
Et lille antal hanner undgår kværnen for at tjene som forælderfugle med et udvalg af hunner-
-og befrugte æggene til rugeriet.
De andre høns sendes til produktionshaller landet over.
Omkring to tredjedele af de 18 millioner æglæggende høns i Australien-
-er på et tidspunkt anbragt i bure.
Hver hal kan indeholde op til 100.000 høns med mellem 4 og 20 per bur.
Hver høne har mindre plads, end hvad der svarer til et ark A4 papir.
De kan ikke strække deres vinger eller udtrykke naturlig adfærd-
-som for eksempel støvbadning, at hvile på grene eller at samle mad.
Som følge af årtiers genetisk manipulation og selektivt opdræt-
-lægger de et æg næsten hver dag og op til 330 per år-
-sammenlignet med de 10-15, som en vild høne ville lægge.
Som de bliver ældre, belaster det dårlige miljø-
-og de fysiske belastninger ved hyppig æglægning deres helbred,-
-hvilket fremgår af det gradvise tab af alle deres fjer-
-og en stadig mere bleg kam, hvilket indikerer anæmi.
Dødsfald i burene er almindelige, og på grund af størrelsen af faciliteterne-
-kan der gå længe, før det opdages, hvilket tvinger de overlevende høns-
-til at bo oven på de rådnende kadavere.
Nyere bursystemer samler fæces på transportbånd under burene,-
-mens ældre systemer lader det samle sig under burene.
Fugle der formår at flygte fra burene bliver efterladt og dør i disse gødningsgrave.
Ved 18-måneders alderen, efter at have boet i buret i over et år,-
-vil deres ægproduktion være langsom nok til, at de bliver betragtet som "udkørt".
De bliver udtaget - rykket ud af burene og fyldt i kasser,-
-hvilket ofte resulterer i knoglebrud på grund af grov håndtering.
"Hvor tit brækker de deres knogler?"
"Hver gang jeg har fat i én, er de brækket"
"Hver eneste gang"
"Stop din jamren eller jeg brækker dit andet ben"
De bliver enten gasset ihjel og derefter begravet eller genanvendt,-
-eller sendt til slagteriet og erstattet af nye 4 måneder gamle høns.
Indtil 2016 var der ingen nationale standarder for, hvad der må kaldes æg fra fritgående.
Nu er frilandsbedrifterne begrænset til en maksimal udendørs-kapacitet på 10.000 høner pr. hektar,-
-én per kvadratmeter, selv om de stadig bruger det meste af deres tid tætpakket i store haller.
Høns danner naturligt, og lever i et socialt hierarki kaldet, en hakkeorden,-
-men kan kun genkende omkring 100 andre høns.
I haller eller indhegninger med tusindvis af andre fugle-
-resulterer deres manglende evne til at opretholde denne hakkeorden i kaos.
De svage fugle bliver hakket på og har ingen mulighed for at undslippe.
Sygdom spredes hurtigt.
Et udbrud af fugleinfluenza på et fritgående ægbrug i New South Wales i 2013,-
-som blev anset for at starte fra vilde ænder,-
-førte til nedslagtning af over 400.000 opdrættede høns.
Mange af de større fritgående ægbrug har også burhøns på samme grund,-
-og æggene fra begge slags ender i samme pakkehus.
En analyse af data fra ægindustrien i 2009-
-viste at så mange som ét ud af seks æg solgt som "frilandsæg"-
-blev lagt af bur- eller skrabehøns.
Ligesom med burhøns sendes frilandshøns til slagtning så tidligt som 18-månedersalderen,-
-langt fra deres 10 år lange naturlige levetid.
På slagteriet hænges hønsene med hovedet nedad på række.
De sænkes ned i et bad med elektrificeret vand for at bedøve dem,-
-før deres hals skæres over af et automatiseret blad.
Men hvis de løfter hovedet, kan de gå glip af det elektriske bad-
-og må stå overfor bladet ved fuld bevidsthed.
I sidste ende drukner de i kogende vand længere henne i processen.
De slagtede høns ender for det meste i kyllingekødprodukter af lavere kvalitet såsom fars-
-eller laves om til fjerkræmel til brug i kæledyrsføde eller som foder til andre opdrættede dyr.
SLAGTEHØNS
Brugt til mad
Slagtet til mad per år:
Høns opdrættet til kød, kendt som slagtehøns,-
-er en større race end æglæggerne,-
-som er designet af mennesker til hurtigt at vokse til massive størrelser.
Deres korte liv begynder på et rugeri til slagtehøns.
Selvom både hanner og hunner anvendes i denne industri,-
-bruger disse rugerier også en kværn.
Eller gaskamre til svage eller deforme fugle, som ikke forventes at vokse sig store nok til slagtning.
De overlevende daggamle kyllinger transporteres til hønserier.
Fra 2016 var der 530 hønserier med slagtehøns i Australien,-
-og tilsammen boede der en samlet befolkning på omkring 90 millioner fugle.
Hver hal rummer 40.000-60.000.
Indenfor deres første leveuge er en dødelighed på 4-6% normal,-
-svarende til 1600 til 3600 døde kyllinger per hal - cirka 200-500 dagligt.
Størstedelen af disse vil være blevet fundet døde af arbejdere,-
-andre som virker svage eller sårede vil blive dræbt eller smidt ud levende.
"Jeg dræbte 465 derinde"
"Var tæt på at have dræbt 1000 fugle i 3 haller"
"Det er ikke kun de syge, jeg dræber"
"Jeg dræber dem, der stadig løber,-
-men som jeg ved, ikke kan bruges"
"Betyder det noget, hvis de stadig klukker derinde?"
"Nogle gange dræber de dem ikke ordentligt"
"Men det jeg gør er, at jeg tager bare fat i nakken på dem..."
"Man ved, at man har gjort det ordentligt, for den klukker ikke"
"Halsen er brækket"
"Den kan ikke klukke"
"Du ved, at du har gjort det ordentligt, når han ikke kan klukke"
Efterhånden som de vokser, udfylder de hurtigt den ledige plads i hallen,-
-hvor de går i en sø af deres egen afføring.
Dødeligheden falder, men dødsfald er stadig en regelmæssig forekomst.
Ikke langt fra hallerne lægges kroppene i bunker og komposteres.
Selektiv opdræt, manglende motionering på grund af trængsel,-
-kunstig belysning og en stor brug af antibiotika, der forbedrer foderoptaget
-har resulteret i, at moderne slagtehøns-
-opnår en slagteklar vægt på 3 kg på kun 35 dage,-
-en dramatisk stigning fra den naturlige topvægt på 2 kg på 96 dage.
Deres kroppe har meget svært ved at håndtere dette ekstreme fysiske pres,-
-hvilket gør skelet-, hjerte- og stofskiftesygdomme almindelige.
Ud af dem der når frem til slagteriet, har 90% en påviselig unormal gang.
Hallerne rengøres ikke i hele denne 5-7 ugers cyklus,-
-hvilket medfører en høj koncentration af ammoniak, der kan irritere og brænde deres hud-
-og hæmme deres åndedrætssystem.
Høns der sælges under RSPCA-godkendt mærkning-
-får en enkelt siddepind, der løber ned gennem hallen,-
-men ellers er betingelserne og processen identiske.
Udrydningen sker i svagt lys midt om natten,-
-hvor fuglene er mest rolige og ikke kan se, hvad der sker.
De bliver typisk fanget med hænderne af personale-
-og smidt i plastkasser,-
-og kasserne læsses med en gaffeltruck på lastbiler, som transporterer dem til slagteriet.
Ligesom æglæggende høns hænges de voldsomt op i deres ben på et roterende transportbånd.
Så dyppes de ned i det elektriske bad,-
-og de fugle der løfter deres hoveder, fortsætter fuldt bevidste...
Til sidst skæres deres hals åben af et roterende blad.
En arbejder står klar med en kniv til de fugle, der ikke ramte det første blad.
KALKUNER
Brugt til mad
Slagtet til mad per år:
Opdrættede kalkuner er blevet avlet selektivt-
-så de kan vokse sig så store, at de ikke kan parre sig naturligt,-
-så kalkunindustrien bruger kunstig insemination,-
-som vist her på en fritgående gård i Victoria,-
-selvom det er standardpraksis-
-på det lille antal australske kalkunrugerier.
De meget nysgerrige fugle opdrættes omtrendt på samme måde som slagtehøns-
med 10.000-14.000 høns per hal svarende til seks kalkuner per kvadratmeter.
Genetiske ændringer og kunstig belysning for at maksimere fodring-
-bidrager til en vækstrate, der er dobbelt så stor som vilde kalkuners.
De når hurtigt en vægt, som deres ben ikke kan bære.
Fordi de går i deres egne efterladenskaber, kan sår hurtigt blive inficeret.
Hyppigheden af dødsfald stiger med alderen-
-til et gennemsnit på 3-5% for hunner-
-i slutningen af deres 12 ugers levetid i hallerne,
-og 10-12% for hanner i slutningen af deres 16 ugers levetid.
De døde fugle samles og smides ud som affald.
Resten køres til slagteriet,-
-hvor de bliver slået, sparket og banket,-
-samtidig med at de bliver lænket fast på hovedet på et transportbånd.
Mindre slagterier bruger også individuelle "kegler".
Fire til fem millioner bliver dræbt hvert år i Australien,-
-hvoraf de fleste bliver købt og spist omkring jul.
Resten af året, eller endda i flere år ad gangen, er de frosset ned.
ÆNDER
Brugt til mad, underholdning og beklædning
Slagtet til mad per år:
Ligesom med slagtehøns anvendes kværne på rugeriet-
-til de svage eller deforme ænder, som ikke forventes at overleve voksealderen.
Andeproduktion har mange ligheder med hønse- og kalkunproduktion.
Ænderne forlader rugeriet på deres første levedag-
-og vokser med stor hastighed i løbet af blot 7 uger.
De holdes med tusindvis andre-
-i haller der sjældent gøres rent, hvor sygdom og dødsfald er almindelige.
Ænder er vanddyr, så de har fra naturens side svage ben- og lårled-
-da de normalt ikke behøver at understøtte deres kropsvægt i længere perioder.
Når de har overfladevand til rådighed, vil ænder flyde i lange perioder,-
-hvilket reducerer trykket på deres muskel- og skeletsystem.
Men når de holdes uden overfladevand,-
-som på de fleste australske gårde, herunder dem der er mærket som fritgående,-
-må ænder understøtte hele deres kropsvægt på deres ben i op til 7 uger;-
-ofte meget længere for ænder, der holdes til avl,-
-hvilket resulterer i svage, forvredne led og knogler.
Selektiv opdræt med formålet at producere hurtigtvoksende og tunge ænder,-
-kombineret med den utilstrækkelige knogledannelse-
-af deres voksende skeletsystem,-
-sætter endnu mere pres på deres allerede svage ben- og lårled.
Når de ikke engang kan dyppe hovedet i vand,-
-kan ænder ikke holde øjnene, næseborene og fjerene rene,-
-hvilket forværrer risikoen for sygdom eller blindhed.
At bo i deres egne efterladenskaber og de resulterende høje niveauer af ammoniak-
-kan forårsage smertefulde forbrændinger på deres fødder og forværre sår og skader.
Disse dårlige miljøforhold samt trængsel-
-fører ofte til neurologisk sygdom, hvor ukorrekt koordination og rysten i hoved og nakke-
-efterfølges af lammelse, krampe, koma og død.
Når personalet opdager syge eller sårede ænder,-
-dræbes de ved at få deres nakke brækket.
Efter 49 dage samles de i kasser,-
-læsses med en gaffeltruck på lastbiler og sendes til slagteriet.
Mange overlever ikke turen.
Ligesom høns og kalkuner-
-hænges ænder på hovedet på transportbåndet.
Det typiske elektriske bad er igen ikke altid effektivt,-
-og mange fugle får deres hals skåret over ved fuld bevidsthed-
-og dør til sidst af blodtab eller ved at drukne i skoldtanken.
Fra 2018 har tre stater i Australien-
-forbudt rekreativ skydning af vilde ænder for at skåne fuglene for grusomheden,-
-men i Victoria, Sydaustralien og Tasmanien-
-er det stadig lovligt i en åben sæson hvert år.
Bestanden af vandfugle i Victoria er støt faldende-
-og ramte i 2017 de laveste tal i 34 år,-
-men jagten fortsætter på baggrund af øget forretning-
-til landdistrikterne omkring vådområderne,-
-og den generelle nydelse og tilfredshed, som jægerne føler.
Estimater fra computer-simulering og observationer fra redningsmænd i vådområderne-
-viser at andejægere efterlader mindst lige så mange fugle sårede og efterladte,-
-som de dræber og fanger, hvilket svarer til, at tusindvis af ænder-
-bliver efterladt til at lide eller dø af ubehandlede skader.
Derudover bliver ligene af mange fredede arter,-
-som den sjældne og truede spættede and,-
-hentet fra vådområderne i jagtsæsonen,-
-hvor skytter enten ikke kan identificere arten, før de skyder,-
-eller bare skyder alligevel.
Omkring 80% af verdens dun og fjer-
-brugt til varer som jakker, soveposer og sengetøj kommer fra Kina,-
-hvor dét at plukke ænder og gæs, mens de er levende, stadig er almindelig praksis.
Dette indebærer at rive fjerene smertefuldt ud af fuglenes hud,-
-hvilket efterlader åbne og blodige sår,-
-en process der gentages flere gange, før de endelig slagtes.
Selv leverandører, der påstår at være certificeret som "ansvarlig dun",-
-er blevet set plukke ænder levende.
I sidste ende er det umuligt at vide, om bestemte dunprodukter-
-fra Australien eller andre steder kommer fra disse gårde.
KØER
Brugt til mad, underholdning, beklædning og lægemidler
Slagtet til mad per år:
Køer er ligesom mennesker i høj grad moderlige væsener,-
-der danner tætte bånd med deres unger-
-og skal føde for at producere mælk.
På mælkebedrifter bliver de tvangsinseminerede-
-hvert år for at holde gang i deres mælkeproduktion,-
-sædvanligvis ved kunstig befrugtning i stedet for naturlig parring,-
-hvilket kræver, at personalet indfører armen i koens anus-
-for at holde hendes livmoderhals på plads, mens de injicerer hende med sæd indsamlet fra en tyr.
Deres kalve fjernes blot timer efter fødslen,-
-så den mælk, der er beregnet til dem, kan indsamles og sælges som menneskeføde.
I løbet af dagene efter adskillelsen-
-brøler mødrene dag og nat-
-og søger efter deres kalve.
De kan sørge i flere dage eller endda uger.
Hankalvene kaldet tyrekalve-
-er ubrugelige for mejeriindustrien,-
-fordi de aldrig vil kunne producere mælk.
De holdes isoleret i fem dage, før de hyrdes på en lastbil-
-og sendes på slagteriet.
De kan nægtes mad i de sidste 30 timer af deres liv.
Udsultede, forvirrede og desperate efter nærvær-
-græder de efter deres mødre fra slagteriets båse,-
-hvor de vil blive dræbt den følgende morgen.
De, der undgår bedøvelsen eller som ikke bliver bedøvet ordentligt,-
-dræbes mens de er ved bevidsthed.
Omkring 700.000 hankalve slagtes hvert år som affald fra mejeriindustrien-
-i Australien alene.
Et lille antal hankalve opdrættes i længere tid, op til 20 uger,-
-før de slagtes til kalvekød.
Hunkalvene holdes også isoleret-
-og fodres med erstatningsmælk i pulverform,-
-og til sidst tilslutter de sig cyklussen efter at være blevet gjort gravid.
2-3 gange om dagen bliver de lakterende køer hyrdet ind i malkestalden-
-og tilsluttet industrielle malkemaskiner.
Under naturlige forhold kan de leve op til 20 år.
På mælkebedrifter holder de kun 4 til 8 år.
Nogle, kendt som "downers", bukker under for presset-
-af kontinuerligt at blive gjort gravid og at producere op til 10 gange mere mælk-
-end de ville naturligt.
Resten sendes til slagtning, når deres mælkeproduktion bliver mindre,-
-eller hvis de bliver for kvæstede til at fortsætte.
Kunstig insemination foretrækkes også over naturlig parring i oksekødsindustrien.
Kalve der opdrættes til oksekød udsættes for en række smertefulde kirurgiske indgreb-
-uden bedøvelse, herunder afhorning...
...øremærkning...
...kastrering, enten med en kniv-
-eller ved en praksis kaldet "ringing",-
-hvor et elastikbånd fastspændes rundt om roden af testiklerne,-
-hvilket begrænser blodgennemstrømningen, så de til sidst rådner og falder af.
...Og brændemærkning med et varmt jern.
De, der bliver syge, mangler typisk dyrlægehjælp og forringes hurtigt.
Medicin som antibiotika, væksthormoner, vitaminer og kosttilskud-
-og progesteron til opretholdelse af graviditet injiceres...
...eller indsættes vaginalt...
...eller oralt.
Ved disse, og andre regelmæssige rutiner som sortering eller kontrol af graviditet,-
-bliver køerne hyrdet på voldsom manér gennem et gårdsystem-
-ind i en fastholdelsesboks for at tjekke køerne individuelt.
"Vend dig nu fucking om din grimme kælling"
"Kom nu dit fede læs lort"
Omkring 40% af Australiens samlede oksekødstilførsel-
-og 80% af oksekød solgt i store supermarkeder-
-kommer fra kvæg, der har brugt de sidste 10-15% af deres liv-
-tætpakket i tomme "feedlots",-
-hvor de opfedes med korn inden de slagtes ved 18 måneders alderen.
De tvinges ind i boksen, hvorfra de desperat forsøger at flygte.
"Slap nu fucking af kælling"
Boltpistolen er den mest almindelige metode til bedøvelse af køer,-
-men især de mindre pistoler er ofte ikke effektive nok på så store dyr,-
-hvilket forårsager smerte og nedsat mobilitet men ikke bevidstløshed.
En riffel er et mindre brugt alternativ.
Udover at være vidne til, at dyrene før dem selv bliver bedøvet,-
dræbt og undertiden endda parteret,-
-er de i de fleste tilfælde også tvunget til at høre deres skæbne fra rummet ved siden af.
For køer der slagtes under graviditet, er blodet fra deres ufødte kalve-
-kendt som føtalt kalveserum eller føtalt kvægserum-
-til stor værdi for lægemiddelindustrien-
-og købes for omkring 3830 kroner per liter.
Skindet fra køer og tyrekalve sendes til garverier og omdannes til læder,-
-hvoraf størstedelen eksporteres til udlandet.
Det er en almen misforståelse,-
-at læder er et biprodukt fra kødindustrien med det formål at reducere spild;-
-det er langt mere præcist at kalde det et samprodukt,-
-som nogle gange er mere økonomisk værdifuldt end kød-
-til punktet hvor flere og flere dyr-
-bliver slået ihjel for deres hud frem for deres kød.
Billig læder til brug i sko, håndtasker og andet tilbehør-
-importeres også til Australien, USA og Europa-
-fra udviklingslande som Indien og Bangladesh.
Fordi køer betragtes som hellige ved den hinduistiske religion,-
-er slagtning af dem ulovlig i 24 af Indiens 29 stater.
For at blive lovligt slagtet til læder-
-skal de først transporteres hundreder eller tusinder af kilometer-
-til en af de fem fritagne stater eller over grænsen til Bangladesh.
Afhængigt af ruten og antallet af dyr-
-som undertiden er tusindvis, vil de ofte blive transporteret til fods.
Under forberedelsen til turen får mange hamret sko ind i deres fødder-
-og tove trukket stramt gennem deres næse.
Fordi de er udmattede, sultne og tørstige, bryder mange sammen under turen-
-og de tvinges videre ved at blive trukket i næsetovet eller få brækket halen...
...blive slået med stokke eller at få gnedet chili ind i øjnene.
Under resten af rejsen bliver de stuvet ind og ud af lastbiler,-
-og deres horn stanger hinanden og deres knogler brækker ofte.
De, der klarer turen til slagteriet, dræbes foran hinanden-
-uden forudgående bedøvelse,-
-og nogle får endda flået huden af, mens de er i live.
Skindene bliver sat i blød i giftige kemikalier,-
-kendt for at forårsage kræft eller kroniske hudsygdomme,-
-ofte af børn.
Det grundlæggende koncept for rodeo-
-er den fysiske kontrol og dominans af svagere, mere sårbare væsener.
Kalve, tamkvæg og tyre bliver fysisk provokeret-
-for at underholde tilskuere-
-i de omkring 240 rodeo-arrangementer, der holdes i Australien hvert år.
De ellers så føjelige dyr må udholde halevridning,-
-elektrisk prodding-
-og anden fysisk mishandling bag kulisserne,-
-samt brugen af metalsporer og stropper strammet omkring deres maver-
-for at få dem til at bukke og virke vilde.
Med intensitet og risikointegrerende faktorer til et underholdningsshow-
-er skader uundgåelige.
"Han har svært ved at få det tamkvæg op på alle fire"
"Han bruger magt, sin styrke til at få det kvæg op fra jorden"
"Det her tamkvæg er i hvert fald ikke-
-samarbejdsvillig overfor den her cowboy i aften"
"Han vil slet ikke have noget-
-at gøre med konkurrencen her i aften"
"I må aldrig tro, at det her kvæg ikke bliver passet på-
-for de bliver passet på fuldstændig fint"
Kalve- og tamkvægstovning indebærer at bruge en lasso på skræmte dyr,-
-mens de forsøger at flygte, og voldsomt at rykke dem til stop,-
-hvilket ofte resulterer i blå mærker, brækkede lemmer og endda nakker,-
-ligamentrevning, indre blødninger og subkutane vævskader.
FÅR
Brugt til mad, beklædning
Slagtet til mad per år:
"Vinterlæmning" er praksissen at gøre får gravide,-
-så de føder i vintermånederne,-
-hvilket betyder, at deres lam er fravænnet om foråret, når græsgange er mest frugtbare.
Selvom dette gør det muligt for lammene at vokse hurtigere,-
-resulterer det i, at 10-15 millioner nyfødte lam, omtrent en ud af fire,-
-dør inden for 48 timer efter fødslen af at blive udsat for den hårde kulde.
For landmændene er dette stadig bedre end de høje foderomkostninger-
-ved fødsel i de varmere måneder.
Merino-racen der udgør omkring 80% af den uld, der er produceret i Australien,-
-er selektivt opdrættet til at have rynket hud,-
-hvilket gør, at de har for store mængder uld,-
-mens det gør dem meget mere tilbøjelige til at lide af flueangreb.
For at reducere tilsnavsning og risikoen for flueangreb for lammene, der klarer sig til sommer,-
-bliver deres haler kuperet eller afskåret helt,-
-og de bliver ofte "mulesed" på samme tid,-
-hvilket indebærer at skære huden omkring deres balder-
-og bunden af deres hale af med en metalsaks.
Hvis lammet er yngre end 6 måneder,-
-er det lovligt at gøre dette uden smertelindring.
Fåreklippere betales ud fra antallet af får, som klippes, og er ikke timelønnede-
-så hastigheden prioriteres over præcision,-
-og der er ikke krav om formel uddannelse eller akkreditering.
Efter et par år, når de ikke længere kan producere nok uld-
-til at blive betragtet som rentable, sendes fårene til slagtning og sælges som fårekød,-
-mens lam, der opdrættes til kød, bliver dræbt, når de er mellem 4 og 12 måneder,-
-langt fra deres naturlige levetid på 12-14 år.
19 millioner af de 32 millioner får, der dræbes hvert år i Australien,-
-kommer på auktion,-
-en mellemmand mellem bedrifter og slagterier eller private købere,-
-hvor dyr, der også indbefatter kvæg, kalve, heste, fjerkræ og svin-
-auktioneres.
Varmestress, dehydrering, udmattelse eller allerede eksisterende tilstande-
-er almindelige årsager til dødsfald på auktionerne.
De fleste får købes af slagterierne på grund af deres kød.
Intet dyr på et slagteri går frivilligt til deres død.
Igen viser elektrisk bedøvelse sig som regelmæssigt ineffektivt,-
-hvilket kun forårsager smerte og skræmmer dyrene endnu mere-
-i deres sidste øjeblikke.
Boltpistoler virker ikke bedre.
"Gør som du får besked på"
"Stå nu fucking stille"
"Sit, læg dig ned, rul rundt, yep"
"God dreng, jeg tager dit hoved af nu, yep"
"Han gør, som han får besked på"
Uanset hvor effektiv bedøvelse kan forekomme,-
-er det umuligt at vide,-
-om et dyr er blevet fuldstændig bevidstløs og ikke kan føle smerte,-
-eller om det bare er lammet og ikke i stand til at bevæge sig, mens det mærker alt.
I deres frygt og desperation lykkes det nogle at undslippe,-
-og de konfronteres med ligene af de, der kom før dem,-
-før de bliver tvunget tilbage velvidende, at det er deres tur næste gang.
GEDER
Brugt til mad, beklædning
Slagtet til mad per år:
Geder opdrættes for mejeriprodukter på samme måde som køer,-
-hvor de gentagne gange bliver gjort gravide for at sikre en kontinuerlig produktion af mælk.
Det er en nicheindustri i Australien med kun ca. 65 gårde.
Gedemælk promoveres som et lettere fordøjeligt alternativ,-
-der er egnet til dem, som er allergiske overfor komælk.
På verdensplan drikker flere mennesker mælken fra geder end noget andet dyr.
Ungerne af hankøn kommer aldrig til at kunne producere mælk-
-og betragtes derfor generelt som affaldsprodukter og dræbes på gården kort efter fødslen,-
-mens ungerne af hunkøn vokses store for selv at blive mælkeproducenter,-
-selvom nogle gårde vil opdrætte og sælge deres overskydende geder til kød.
De lakterende mødre malkes to gange dagligt-
-i op til 10 år, før de slagtes.
På deres højeste producerer de 4 liter mælk om dagen, der sælges frisk-
-eller omdannes til ost, smør, is, yoghurt eller sæbe.
Australien er verdens største eksportør af gedekød,-
-hvor hovedparten af det går til USA.
Kun 10% kommer fra geder avlet og opdrættet til kød, og resten kommer fra rangeland geder,-
-en vild race, der stammer fra undslupne tamme geder,-
-som blev bragt til Australien af europæiske bosættere.
Disse fritgående geder fanges og transporteres-
-til feedlots kendt som gededepoter, hvor de opfedes før slagtning.
At gravide dyr bliver sendt til slagtning er ikke et sjældent syn,-
-og det er uundgåeligt, at nogle af dem føder på transportvognene eller i båsen på slagteriet,-
-kort før de hyrdes til der, hvor de slåes ihjel.
Deres unger overlades til at dø af sult eller ekstremt vejr,-
-mens de kalder på deres døde mødre.
FISK
Brugt til mad, videnskabelig forskning
Slagtet til mad per år:
Laks er den mest spiste fisk i Australien-
-med næsten 40.000 tons konsumeret hvert år.
De opdrættes på havet i undervandsbure,-
-primært i bugter på Tasmaniens sydlige og vestlige kyster-
-på grund af det køligere vand.
Hvert bur kan rumme op til 60.000 fisk,-
-der overføres fra rugeriet i en alder af 12-18 måneder.
Efterhånden som de vokser, bliver deres plads i burene mindre,-
-indtil de er tætpakket sammen.
En undersøgelse fra 2017 om opdrættet laks i Australien, Norge, Chile, Skotland og Canada-
-viste at omkring halvdelen af fiskene på disse farme er døve-
-som følge af de accelererende væksrater, der ødelægger deres lydreceptorer.
Macquarie Habour på Tasmaniens vestkyst-
-er hjemsted for den største koncentration af fiskebedrifter i landet,-
-hvor lakseindustriens tre nøglespillere - Tassal, Huon og Petuna-
-alle ejer flere farme med op til 24 bure.
I løbet af et år frem til september 2016 endte over 21.000 tons uspist fiskemad-
-og utallige ekstrementer i havet.
Sådanne høje forureningsniveauer medfører farligt lave iltniveauer-
-i vandet og en større risiko for sygdom,-
-hvilket bidrager til et stort antal dødsfald i farmene.
Utallige episoder med massedødelighed fra 2015 til 2018-
-er blevet tilskrevet en blanding af kvælning på grund af lav iltniveau,-
-menneskelige fejl og sygdom.
Den største af de tre virksomheder, Tassal,-
-har en acceptabel overlevelsesrate på 83% på alle deres bedrifter.
Efter 15-18 måneder i disse havbure, når de vejer ca. 7 kg hver,-
-suges laksen op gennem et borerør-
-og ind i skibe, hvor de enten omgående dræbes-
-eller transporteres levende i tanke til et landbaseret forarbejdningsanlæg.
Barramundi bliver opdrættet i alle stater i Australien undtagen Tasmanien.
I de koldere sydlige stater-
-bliver de opdrættet med tusindvis af andre i små indendørs tanke.
...Mens de i de nordlige stater-
-opdrættes enten i havbure, der ligner laksefarme-
-eller i udendørs damsystemer, der også bruges til ørred.
Den formodede humane måde at høste og dræbe opdrættet fisk-
-er at suge dem ind i iskoldt vand for at fryse dem ihjel.
Det er langt fra humant og i stedet en langsom, smertefuld død,-
-der nogle gange strækker sig over en halv time.
Fisk dræbt til sashimi, en japansk delikatesse, hvor friskhed er vigtigt-
-bliver dolket i hovedet, før de får deres halspulsåre skåret over-
-og sættes derefter tilbage i is-slammet for at bløde ud.
Butikker og restauranter, der udstiller levende fisk,-
-giver kunder på udkig efter friskhed-
-mulighed for at vælge, hvilke individer de gerne vil have dræbt.
Tre fjerdedele af fisk og skalddyr, der konsumeres i Australien, er importeret fra andre lande,-
-hvoraf de væsentligste arter er rejer, laks og tun.
Kommercielle fisketrawlere trækker store net gennem vandet bag dem-
-og opfanger uden at forskelsbehandle alle arter i deres kølvand.
Omkring 85% af verdens fiskebestande-
-bliver nu fanget til fuld kapacitet eller overfisket.
Som det går nu-
-forventes det, at vores oceaner vil være tømt for fisk inden 2048.
KANINER
Brugt til mad, beklædning, eksperimenter, kæledyr
Kanin-industrien i Australien har det svært.
Meget smitsomme sygdomme indført for at udrydde vilde kaniner,-
-kan hurtigt udslette hele gårde,-
-mens andre kæmper for at konkurrere-
-med den billige pris på vilde kaniner fanget og dræbt af jægere.
Opdrættede kødkaniner bruger hele deres liv-
-i opløftede trådbure-
-og er ude af stand til at udvise nogen naturlig adfærd som at grave, skjule sig eller hoppe.
En ophobning af urin og fæces på gulvet under dem-
-skaber høje niveauer af ammoniak.
Hunkaniner, der holdes til avl, kan blive tvunget til at leve under disse forhold-
-i op til 56 uger, mens de producerer 7 kuld.
De fleste kaniner, der ellers kan blive 8-12 år, dræbes når de er 12 uger gamle.
3 til 4 tusinde kaniner bruges til videnskabelig forskning og testning-
-hvert år i Australien,-
-og mange af dem kommer fra dette anlæg i Victoria.
De fleste pelsprodukter, der sælges i Australien, importeres fra udlandet,-
-og meget af det stammer fra kaniner.
I 2015 lukkede tøjmærket Akubra deres australske bedrifter-
-og begyndte at importere kaninpels fra Europa.
Australien importerer også pels fra Kina, som er verdens største pelseksportør.
Ud af ti kaninpelsgårde besøgt af en undercover efterforsker-
-plukkede halvdelen kaninerne mens de var i live,-
-hvilket er en proces, der gentages hver tredje måned.
I mellemtiden bor kaninerne i trådbure.
At plukke kaninerne giver længere, mere profitabelt hår-
-end hvis man skærer og klipper deres pels.
Efterhånden som kaniner bliver ældre, har de mindre pels,-
-og til sidst bliver de hængt op og skindet en sidste gang;-
-nogle gange mens de stadig er i live.
12 kaniner dræbes for at lave en enkelt Akubra hat.
Verden over bliver 1 milliard kaniner dræbt for deres pels hvert år.
MINK
Brugt til beklædning, kosmetik
Mink bruges ofte til pels i tøj,-
-tilbehør og endda falske øjenvipper.
Der er ingen minkfarme i Australien,-
-så deres pels importeres fra udlandet.
I naturen ville de hver især optage-
-et levested på op til 10.000 kvadratmeter i vådområder.
På trods af at være blevet avlet til pels i generationer-
-lider disse naturligt nysgerrige og enlige dyr-
-meget i fangeskab,-
-hvor de stuves sammen i små trådbure, og hvor kronisk kedsomhed og stress-
-fører til, at de løber i cirkler og selvskader.
Mink der bruges til avl holdes i disse bure i op til 4 til 5 år,-
-hvor de føder et kuld hvert år med 3 til 4 overlevende unger,-
-der slagtes og skindes, når de er 6 måneder gamle.
Gaskamre eller lukkede kasser fyldt med motorudstødning-
-er en almindelig måde at dræbe minkene på,-
-men det dræber dem ikke altid, så nogle af dem vågner op, mens de bliver skindet.
"Han flytter sig og sparker rundt..."
"Gemmer sig under kadavere for at få luft..."
Anal elektrisk stød eller blot at brække deres nakke-
-er almindelige alternativer.
"Han trækker stadig vejret"
RÆVE
Brugt til beklædning, underholdning
Ræve er det næstmest opdrættede dyr til pels efter minke,-
-der står overfor mange af de samme problemer.
På kinesiske pelsfarme hævdes det, at overskuddet er så smalt,-
-at de ikke har råd til at dræbe ræve med-
-andet end de mest brutalt effektive metoder,-
-hvor mange ræve skindes levende for at spare tid og kræfter.
De blev indført til Australien af britiske bosættere, for deres tradition for rævejagt-
-og senere for at kontrollere spredningen af indførte kaniner.
Ræve klassificeres nu som skadedyr i hele landet,-
-og bestanden anslås at være højere end 7 millioner.
At jage og skyde ræve-
-på privateget grund er lovligt i alle stater.
"1018" giftstof spises ofte ved et uheld af indfødt dyreliv-
-eller kæledyr som hunde,-
-hvilket er den mest almindelige metode til at tynde ud i bestanden af ræve.
"1080" er farveløs, lugtfri og uden smag-
-og forårsager en langsom, pinefuld død for alle dets ofre.
HUNDE
Brugt til kæledyr, underholdning, forskning, beklædning
Selvom Australien, EU og USA-
-har forbudt import af hunde- og kattepels,-
-viser undersøgelser, at kinesisk hunde- og kattepels-
-ofte fejlagtigt udgives for at være fra ræv, kanin eller mink.
Hvert år i Kina bliver omkring 2 millioner hunde og katte-
-avlet, stjålet fra hjem eller taget fra gaden,-
-klemt ind i trådbure-
-og nogle gange transporteret i flere dage uden mad og vand-
-for til sidst at blive hængt, udblødt, slået eller kvalt ihjel-
-eller endda flået levende.
Omkring 450.000 hvalpe sælges hvert år i Australien.
Cirka 85% kommer fra uregistrerede avlere,-
-men fordi der er minimalt overblik,-
-kan selv de registrerede opdrættere drive hvalpefabrikker,-
-hvor både renracede og gadekrydshvalpe-
-sælges i dyrehandler eller online.
På disse fabrikker kan det være fuldt ud lovligt-
-at holde en hund, der er mor, indespærret i en tom betoncelle-
-i et skur i 23 timer om dagen, hvor hun fortsat gøres gravid.
De nægtes kærlighed og samvær-
-og behandles i stedet som avlsmaskiner.
Disse nuttede hvalpe, der sælges for flere tusind dollars,-
-lider ofte af sygdomme eller andre sundhedsmæssige forhold-
-eller adfærdsmæssige vanskeligheder-
-som følge af de forhold, de blev udsat for på gården-
-og generationer af selektiv avl.
"Hej, hvordan går det?"
"Godt. Får du flere golden retriever ind?"
"Åh ja, golden retriever kommer næste lørdag, hvis jeg ikke tager fejl"
"Nu på lørdag? Okay"
"Og... Hvor kommer de fra? Er de fra en..."
"Vi har vores egen avler"
"Er det en hvalpefabrik?"
"Tydeligvis ikke"
"Ej, hvor er de smukke!"
"Og det er en god avler?"
"Ja, selvfølgelig. De er registrerede"
"Så det er ikke sådan... Jeg har hørt nogle dårlige ting om hvalpefabrikker...
"Det er ikke en hvalpefabrik?" "Tydeligvis ikke"
"Hvis det var en hvalpefabrik, ville hvalpene være meget syge"
"Syge hvalpe"
I mellemtiden bliver et anslået 200-250.000 bortgivne eller hjemløse hunde og katte-
-aflivet hvert år på internater landet over,-
-hvor langt størstedelen er raske men uønskede.
På trods af mange vidt offentliggjorte skandaler de seneste år,-
er greyhound hundevæddeløb fortsat en stor og magtfuld-
-hasardspils- og underholdningsindustri i Australien og rundt om i verden.
Den hurtige acceleration og ekstreme hastighed-
-disse hunde løber banen rundt med-
-forårsager uundgåeligt kollisioner, fald og skader,-
-hvoraf den hyppigst forekomne er fibersprængninger, overrevne ledbånd og brud på fodroden.
Hvert år på de australske baner bliver op til 200 hunde rapporteret sårede,-
-og et anslået 6 til 10 greyhounds dør enten på banen-
-eller aflives efterfølgende.
Greyhounds lever naturligt 12-14 år.
Greyhounds til væddeløb begynder deres "karriere", når de er omkring 18 måneder gamle,-
-og de stopper, når de er 4 1/2 år gamle.
I New South Wales varer deres karriere-
-gennemsnitligt kun 363 dage.
Mellem 13.000 og 17.000 unge greyhounds dræbes hvert år i Australien.
Ud af de 97.000 greyhounds der blev avlet i New South Wales-
-i den 12-årige periode op til 2016-
-blev 50-70% eller flere dræbt, fordi de ansås for at være langsomme-
-eller uegnede til væddeløb.
Der er flere og flere beviser på,-
-at greyhounds hyppigt dræbes på umenneskelige måder,-
-hvor trænere foretrækker den billigere mulighed at skyde eller banke dem-
-frem for at betale en dyrlæge for at aflive.
Hundenes kroppe dumpes så i grave på private grunde-
-eller spredes i øde områder.
At bruge levende dyr til at lokke hundene til at løbe-
-har, selvom det er ulovligt, vist sig at være udbredt,-
-da en undersøgelse fra 2015 i New South Wales-
-viste at 85-90% procent af trænere-
-udøver denne praksis.
Utallige forskræmte griseunger, kaniner, pungrotter, kyllinger og killinger-
-bliver revet i stykker for at træne-
-ellers blide, døsige dyr at løbe rundt på en bane.
HESTE
Hestes skelet er ikke færdigudviklet, før de er omkring 5 år gamle,-
-men deres væddeløbskarrierer begynder normalt, når de er 2 år gamle,-
-fordi de højere præmiepenge,-
-og den hurtigere afkast, lokker.
Dette øger risikoen for skader drastisk-
-med op til 80% der lider af ømme skinneben-
-eller sygdom i metakarperne.
Undersøgelser efter løbene har fundet en høj forekomst-
-af blod i hestenes luftrør og lunger-
-samt en stigende hyppighed og sværhedsgrad af mavesår-
-i takt med at træningen og løbene skred frem.
På banen piskes de smertefuldt for at skubbe dem til at løbe hurtigere.
Reglerne begrænser piskning i de tidligere stadier af løbet,-
-men på de sidste hundrede meter, hvor hestene er trætte-
og mindre i stand til at reagere, er der ingen grænser,-
-og de piskes ofte ubarmhjertigt til målstregen.
Væddeløb med hurdler er statistisk set 19 gange farligere end væddeløb uden,-
-hvor hestene ofte lider voldsomme fald.
Omkring halvdelen af heste, der løber hurdleløb,-
-forsvinder hvert år i Australien.
De forlader industrien af ukendte årsager-
-og løber eller høres aldrig fra igen,-
-eller også dræbes de på banen,-
-hvor der opsættes grønne skærme for at forhindre tilskuere i at kunne se.
Nationalt bliver 11-12.000 væddeløbsheste registreret hvert år,-
-mens stort set det samme antal forlader branchen;-
-hovedsageligt som følge af dårlig præstation, uegnet temperament eller skader.
Mange af disse ender på genanvendelsesanlæg,-
-hvor de dræbes for mad til kæledyr eller til fodring af væddeløbshunde.
Andre ender på en af de to licenserede hesteslagterier,-
-der eksporterer hestekød til menneskelig konsum.
Heste bruges også i rodeoer.
KAMELER
Brugt til underholdning, beklædning, videnskabelig forskning, kosmetik, mad
Kameler blev bragt til Australien i 1800-tallet som transportmiddel-
-og blev sat fri i naturen efter fremkomsten af biler.
I 2008 blev deres bestand anslået til omkring 600.000,-
-hvilket førte til, at regeringen etablerede et projekt for at holde bestanden nede,-
-der effektivt halverede deres bestand,-
-primært ved at skyde dem fra helikoptere,-
-men også ved at hyrde dem sammen og køre dem på slagterier,-
-til eksport til USA og mellemøsten;-
-en praksis der fortsætter i dag.
Efter at have tilbragt hele deres liv fritgående uden menneskelig kontakt,-
-er den pludselige indespærring og voldsomme håndtering-
-helt fremmed for dem.
"Han er lidt sur"
"Ja, han er fandeme sur, makker"
"Jamen gå nu frem din fucking dumme kælling"
Et stigende antal kameler fanget i naturen-
-omdirigeres til kamelmejerier, som er en voksende industri,-
-der markedsfører sig selv som et sundere alternativ til komælksprodukter-
-og som et mindre spildfuldt alternativ til at holde bestanden nede ved at skyde dem.
MUS
Brugt til videnskabelig forskning, kæledyr
Mellem 6 og 10 millioner dyr-
-bliver brugt til forskning og eksperimentering i Australien hvert år,-
-inklusiv 2 millioner mus.
Mange af disse eksperimenter indebærer kirurgiske indgreb uden smertelindring,-
-eller udsættelse for toksiner eller sygdomme.
I sidste ende bliver alle mus, der udsættes for forskning og testning dræbt,-
-da de ifølge loven ikke må frisættes fra laboratoriet.
Kuldioxidgasning eller overdosering af bedøvelsen isofluran-
-gennem gas eller injektion er to almindelige måder at dræbe mus på,-
-når de har tjent deres formål.
I disse dage omhandler videnskabelig udforskning og opdagelse
-af nuancer i den menneskelige fysiologi,-
-hvortil dyr ikke er egnede modeller.
Et studie fra 2015 af The National Institute of Health i USA-
-fandt at et svimlende 95% af alle stoffer,-
-der viser sig at være sikre og effektive i dyreforsøg-
-mislykkes i menneskelige forsøg.
Ukritisk afhængighed af resultaterne af dyreforsøg-
-i modsætning til potentielt mere præcise alternativer,-
-der udnytter menneskelig væv og celler,-
-kadavre, simulatorer og beregningsmodeller,-
-kan have kostet sundhed og liv for titusindvis af mennesker...-
-og milliarder af dyr.
EKSOTISKE DYR
Brugt til videnskabelig forskning, underholdning
Hundredevis af makakaber, marmosetter og bavianer-
-leveres årligt til australske forskningslaboratorier-
-af tre statsfinansierede avlsanlæg.
Skjult fra offentlighedens skue bag intens sikkerhed-
-udfører disse laboratorier en række biomedicinske eksperimenter-
-på disse meget intelligente dyr, før de bortskaffes.
Andre primater holdes i fangenskab i cirkuser,-
-hvor de kun frigives fra deres ekstreme kedsomhed i burene-
for at underholde tilskuere...
...eller i zoologiske haver.
Tilfangetagne løver og tigere i Australien tjener det samme formål-
-og lever et liv i kedsomhed og frustration-
-for underholdningen af de betalende besøgende.
På overfladen kan udstillinger af disse og andre eksotiske dyr-
-give forundring og spænding, men kun få stamkunder bliver længe nok-
-til at genkende gentagelsen af deres adfærd,-
-som er et tegn på en psykologisk tilstand, der er fælles for mange af alle tilfangetagne dyr-
-kaldet ”zookose”.
I den tropiske varme i Queensland-
-holdes Sea World Australiens eneste tilfangetagne isbjørne.
Disse dyr er naturligt tilpasset-
-til de frysende arktiske forhold og kan i naturen-
-svømme over 70 km på bare 24 timer-
-med et gennemsnitligt rejseområde på 3000 km per år.
Her er de begrænset til en indhegning,-
-der er omkring 30 gange 40 meter bredt, i hele deres liv.
SÆLER OG DELFINER
Brugt til underholdning
Sælshows er en populær attraktion i zoologiske haver,-
-hvor sælerne trænes til at udføre tricks for mad foran et stort publikum.
"Og det er en garanti for, at din mad fra havet kommer fra fiskerier,-
-der beskytter fiskebestanden, jobs og miljøet"
Bag kulisserne sygner de hen i små indhegninger som alle andre dyr i zoo,-
-hvor de svømmer rundt i cirkler eller vræler i nød.
I naturen er delfiner kendt for at rejse op til 65 km om dagen-
-og er konstant på farten for at samle mad,-
-lege og slås med deres flok.
De deler alene med mennesker og menneskeaber-
-egenskaben at være selvbevidst, og der er beviser for, at de er intuitive og empatiske.
Der er intet fangenskab,-
-der kan sikre alle de adfærdsmæssige behov hos disse meget intelligente,-
-kognitivt komplekse dyr.
Omkring 80% af Sea World Australiens delfiner-
-er opdrættet i fangenskab og kan aldrig sættes fri.
Hele deres liv går med at optræde dagligt for mad som belønning.
At opnå det rigtige niveau af sult før shows-
-er en afgørende overvejelse for at få en god præstation-
-i hvad der formentlig er parkens mest populære attraktion.
Selvom de tjener 133 millioner dollars i indgangsgebyrer årligt,-
-bruges mindre end 1 procent på deres-
-stærkt promoverede forsknings-, rednings- og rehabiliterings-intiativer.
Australiens føderale regering besluttede i 1985,-
-at der ikke skulle oprettes flere delfinarier,-
-og at de eksisterende skulle udfases,-
-efter at de havde modtaget beviser for, at hvaler i fangenskab-
-lider af stress, adfærdsmæssige problemer, avlsproblemer,-
høje dødelighedsrater og en kortere levetid,-
-selvom de ved første øjekast kan virke tilfredse med deres forhold.
I dag er det kun to faciliteter,-
-der kan fortsætte driften på grund af et smuthul,-
-der tillod dem at holde og udstille dyr, der blev født i fangenskab,-
-herunder de opdrættede fra reddede vilde delfiner,-
-som selv skal rehabiliteres og sættes fri.
Denne praksis med at redde, avle og frigive-
-tillader disse parker at holde genpuljen stærk-
-for at sikre, at deres shows kan fortsætte, og at deres parker kan forblive åbne.
Mens australske delfinparker ikke er i stand til-
-at indfange og importere sunde vilde delfiner, forbliver dette en realitet-
-i dyreunderholdnings-branchen andre steder i verden.
Den kystnære by Taiji i Japan er et meget brugt fangststed.
Hvert år fra september til marts-
-bliver tusindvis af delfiner og andre små hvaler-
-hyrdet ind i en stille bugt i Taiji-
-og brutalt slagtet af lokale fiskere,-
-der ser dem enten som indtægtskilde eller skadedyr.
Delfintrænere er blevet observeret, mens de hjælper fiskere-
-med at hyrde delfinerne sammen-
-og udvælger et par stykker, der undgår slagtning-
-og i stedet transporteres til akvarier og delfinparker verden over.
Hvis en nations storhed og moralske udvikling-
-kan måles ved den måde, hvorpå den behandler sine dyr...-
-hvad siger det så om Australien?
Hvad siger det om New Zealand?
USA?
Canada?
Mexico?
Storbritannien?
Israel?
Spanien?
Hvad siger det om os som art?
I hele vores dokumenterede historie er 619 millioner mennesker blevet dræbt i krig.
Vi dræber det samme antal dyr hver tredje dag,-
-og dette inkluderer ikke engang fisk og andre havdyr,-
-hvis dødsfald er så store, at det kun måles i tons.
Men før vi dræber dem, må vi opdrætte dem...
Indespærre og udnytte dem...-
-til mad...-
-underholdning...-
-beklædning...-
-og forskning.
Hele deres liv, fra fødsel til død,-
-kontrolleres de af industrier, der kun går op i overskud.
Et imperium...-
-af lidelse...-
-og blod.
Betalt af forbrugere, der får at vide, at deres behandling var etisk.
Fritgående, lokalt, økologisk.
At deres død var human,-
-at grusomhed overfor dyr ikke sker her i vores land,-
-og hvis det gør, vil vores regering, vores autoriteter,-
-finde det og stoppe det.
Og os som forbrugere har ringe grund til at tro andet,-
-for at spise og bruge dyr er normalt,-
-og vi har altid gjort det.
Fordi produkterne til salg på butikshylderne-
-er så fjerne fra de individer, der engang eksisterede,-
-nogle kun i kort tid;-
-nogle i år uden benådning.
Individer, der sammen med os og vores kæledyr, som vi elsker så højt,-
-deler vores evne til at mærke kærlighed.
Glæde.
Bedrøvelse og sorg.
Der sammen med os deler vores evne til at lide.
Vores ønske om at leve,-
-at være frie,-
-at ses som andet end objekter,-
-ikke for vores brugbarhed for andre,-
-men for dem vi er som individer.
Væsener med egne rettigheder-
og ikke produktionsenheder.
Ikke en bestand.
Han, hende og de, ikke ”den”.
Sandheden er,-
-at der ikke er nogen human måde at dræbe nogen på, der ønsker at leve.
Det er ikke et spørgsmål om behandling-
-eller bedre måder at gøre den forkerte ting på.
Større bure, mindre bestandsdensitet,-
-eller mindre smertefuld gas.
Vi fortæller os selv, at de har levet et godt liv,-
-og at de i sidste ende ikke ved, hvad der skal til at ske-
-og at de ingenting kan mærke.
Men det kan de.
I deres sidste timer, minutter og sekunder-
-er der altid frygt, der er altid smerte.
Lugten af blod.
Skrigene fra andre artsfæller-
-med hvem de har delt deres liv.
Aldrig en villighed eller et ønske om at dø-
-men snarere en desperation om at leve,-
-en kamp til deres sidste åndedræt.
Og aldrig bliver de vist nåde eller venlighed-
-men i stedet hånet,-
-grinet af,-
-sparket,-
-slået,-
-smidt som kludedukker,-
-eller sendt i en kværn fordi de blev født som det forkerte køn.
Vi tager deres børn.
Vi tager deres frihed.
Vi tager deres liv-
-og sender dem sunde og hele ind i et slagteri-
-hvor de kommer ud som pakkede stykker på den anden side,-
-og vi fortæller os selv, at der på en eller anden måde undervejs-
-er sket noget humant og etisk.
Og i processen skader vi os selv.
"WHO offentliggjorde en rapport i morges-
-om farerne ved forarbejdet og rødt kød..."
Vi ødelægger vores miljø-
-og udsender gennem landbrug af husdyr flere drivhusgasser end nogen anden industri,-
-og vi rydder vores skove og slagter vores indfødte dyr-
-for at gøre plads til gårde.
-Verdens kvæg forbruger alene en mængde fødevarer-
-til 8.7 milliarder menneskers kaloriebehov,-
-og alligevel lider 1 ud af 9 mennesker, 795 milloner,-
-af kronisk underernæring, og 844 millioner mangler rent vand,-
-mens 1000 liter bruges til at producere 1 liter mælk,-
-og 15.000 bruges til et kg oksekød.
Og alligevel fortsætter vi med at retfærdiggøre landbrug af husdyr-
-ved at hævde, at det er normalt, nødvendigt og naturligt.
At dyreriget, eller en bestemt art i det,-
-er underlegen os selv, fordi de mangler vores specifikke slags intelligens,-
-fordi de er svagere og ikke kan forsvare sig selv.
Vi tror på, at vi i vores tilsyneladende overlegenhed-
-har opnået retten til at udøve magt, autoritet og herredømme-
-over dem, vi opfatter som underlegne, til vores egne kortsigtede mål.
Det er en begrundelse, der tidligere er blevet brugt.
Af den hvide mand til at slavebinde den sorte-
-eller til at tage deres land og deres børn.
Af nazierne til at myrde jøderne.
Af mænd til at dæmpe og undertrykke kvinder.
Er vi dømt til at gentage historien igen og igen?
Definerer dette overlegenhedskompleks, denne rene egoisme,-
-hvem vi er som art?
Eller er vi i stand til noget mere?
"Du har lige spist, og uanset hvor omhyggeligt slagteriet er-
-skjult i den graciøse afstand af kilometer, er der medskyldighed.
"Vi er lige kommet tilbage til motellet og har kigget optagelserne fra i dag igennem-
-fra boksene i slagteriet med den nyfødte ged,-
-og vi tror stadig, at han kan være i live, så vi tager tilbage"
Oversat af Iben Pastell-Andersen